Ko prvi napravi 10, važi?
-Pokaži mi. -Gledaj u mene.
Jedan, dva...
Spreman?
Ja sam najbolji! Šampion! Pobednik.
Kuda ideš?
Ne znam, gde god ti hoćeš. Gde hoćeš da idemo?
Šta hoćeš? Hajdemo.
-Gde god hoćeš! -Jebi ga, ja uvek odlučujem.
Hajdemo.
Podigni slušalicu!
Alo.
Dobili ste pogrešan broj. Nema problema.
-Ko je to bio? -Neki tip traži Pierrea.
Pierre ili nešto takvo. Pogrešan broj.
-Sranje. -Ostavi to.
Alo. Da.
Da, ja sam.
Pierre, uđi unutra!
Pierre, dođi ovamo.
Nećemo nikad više videti tatu i Karlonu.
Hvala.
-Hoće li ovo biti u redu? -Da.
-Da li ti je udobno. -Da.
Isuse. Ti znaš gde je moja sestra...
molim te reci mi gde je ona.
Molim te, jako mi nedostaje.
Hoću da je vidim makar još jednom u mom životu.
Molim te.
Ovamo, Cesare!
To je dobra kuca.
Hoće da te liže.
Hajde, pusti ga da te liže.
On te voli.
Mislim da te on stvarno voli! Hajde, idemo.
Caroline?
Žao mi je.
Hoćeš da to radimo kao kad smo bili deca?
Evo. Jedna za tatu.
Jedna za mamu.
-Nije jako vruće? -Nije.
Ima šargarepe.
-Da. Sviđa ti se? -Da, ali neću više.
Hajde, samo još malo.
-Jedna za Caro. -Ne mogu.
-Da li se smanjuje? -Da.
Poslednja za Pierre.
Vidi kako si mršava.
Nikad ti neće biti bolje ako ne jedeš.
Moraš da se trudiš.
Zašto?
Blagoslovi nas, gospode, blagoslovi ovu hranu, daj hleb onima koji ga nemaju.
U ime oca, sina, i svetga duha, Amin.
Pierre, donesi mi hleb.
Hvala.
Donesi ga bliže.
-Još? -Da.
Pričaj.
Govori.
Poljubiću te.
Šta je ovo?
Usta.
-Usta. -Da, usta.
Volim tvoja usta.
Lice.
Da, lice.
Lice.
Ruka.
Volim ruku.
-Stéphanie. -Stéphanie.
-Znam.
-Stéphanie. -Mihail.
Mihail.
-50 evra. -Šta?
Šta znači to, "šta"? Ovo je 50 evra.
Dugujem ti 50 evra?
Misliš da ja jebem za džabe?
Da li je 20 evra u redu?
Sisaj mi.
Zar se nećemo prvo poljubiti?
Sisaj mi, rekao sam ti
Hajde.
Pogledaj me. Pogledaj me!
Da li te ovo usrećuje?
Da.
-Da li ga poznaješ dugo? -Ne, samo nekoliko meseci.
To je lepo.
-Čime se on bavi? -Radi u restoranu, konobar je.
-Tamo ste se upoznali? -Ne, u noćnom klubu.
Oh, dobro.
-Reci mi ponovo kako se on zove? -Mihail.
-On izgleda snažan, ipak. -Zašto "ipak?
Ne znam, tako se kaže.
Zašto ne gledaš u mene?
Gledaj u mene.
Još uvek si tvrdoglav, nikad te neću shvatiti.
Moj mali dečače.
-Ancel, Jean-François. -Ovde.
-Albert, Thierry. -Ovde.
-Benasseur, Didier. -Ovde.
-Bono, Céline. -Ovde.
-Carpentier, Françoise. -Ovde.
-Charlemagne, Bastien. -Here.
-Caumon, Pierre. -Ovde.
-Decroix, Sylvie. -Ovde.
Ne razumeš?
-Ruski? -Da.
Ruskij.
Mogu li da vidim tvoje ruke?
Jak si.
Da?
Moj muž.
Da li trazumeš?
Moj muž. Moj muž.
Razumeš? Ne?
I on je bio jak.
Izgleda da si dobar čovek, Milo mi je što te je Pierre našao.
-Ti ne razumeš. -Pierre?
Pierre.
Ti...
Da?
...znaš li da pevaš?
Pevaš? Kalinka?
-Kalinka! -Da.
Da.
Kalinka, Kalinka, Kalinka.
Kalinka, Kalinka, Kalinka moja,
Glasnije.
Kalinka, Kalinka, Kalinka moja
U bašti je malina, moja malina.
Šta?
Izvinite, tražim Marata Babinskog.
Da li znate gde mogu da ga nađem?
Ovde nema nikakvog Babinskog.
On je moj ujak.
Upravo sam došao iz Odese.
Tvoj ujak.
Mislim da on voli mnogo svoje sestriće.
Zašto?
Babinski je otišao pre godinu dana.
Da li znate gde je on?
Nemam pojma.
Na ovom mestu, ljudi dolaze i odlaze.
Niko ne ostaje ovde. Mislim da je on hteo da ide u Nemačku.
Spominjao je Hamburg.
Da li imate adresu ili broj telefona?
Žao mi je, ne mogu da vam pomognem.
Alo?
Alo. Ne čujem vas. Ko je to?
Alo?
-Dobro veče. -Dobro veče.
-Zdravo. -Milo mi je što te vidim.
-Kako si? -Dobro.
Ovo je cool!
Sranje, nema nikoga.
Mrtvo je, mrtvo.
-Mrtvo. -Da.
-Da, tiho je. -Šta?
-Tiho. -"Kvit"?
Ne, tiho, tiho je.
-Šta to znači? -Nema buke.
Nema ljudi, ovde nema ljudi.
Nema ljudi.
Mrtav grad.
A Stéphanie? Dobro je?
-Stéphanie. -Da li je ona dobro?
-Dobro je. -A ti?
-Ti. -Ja. Ja sam dobro.
Djamel, da li je u redu, moj posao?
Tvoj posao? Ne brini, ja ću se pobrinuti za to.
Nema problema,. rekao sam im.
A ti? Tvoj posao?
Moj posao? Naravno, sve je sjajno.
-Stvarno? -Da, sigurno.
Ne verujem ti.
-"Ne verujem ti"? -Da, ne verujem ti.
Da, cool, sve je cool.
Zašto brlbljaš: "bla, bla, bla"?
Šta "bla"?
Treba da promeniš tvoj život, znaš?
-Moj život? -Da.
Ti hoćeš da menjaš moj život?
-Ti menjaš moj život? -Ne, ja neću da menjam tvoj život.
-Ti menjaj tvoj život. -Hoćeš da menjam moj život?
-Da. -Zašto?
To nije normalno.
Misliš da je tvoj život normalan?
Ja imam normlaan život.
-Ja radim. -Da, tačno.
Ostavi me na miru. Ja sam slobodan, Mihail, razumeš? Slobodan.
Slobodan.
Da li me razumeš? Slobodan!
Hoću da budemo sretni, ti i ja i Stéphanie.
Hoću da budemo sretni.
Hajde.
Da li si dobro?
Ja, Zlatni vitez, Gospodar Some...
ovim obćevam tebi, moja voljena Kraljice, ljubav i vernost.
Pred bogom, obećavam da ću te štititi od svih opasnosti dok nas smrt ne rastavi.
Plemeniti viteze sa Severa, tvoja Kraljica te blagosilja...
I obećava zauzvrat...
istu vernost i ljubav.
Daj da to overimo poljupcem.
Hajde, šta se stidiš.
-Dobar dan, gospođo. -Dobar dan, gospodine.
Mama, ovo je Djamel.
-Da li ste lepo putovali? -Da.
Bilo je dobro.
Da li ste jeli?
Ne.
-Spremiću ti nešto. -Dobro.
-Mogu li da spustim torbu dole? -Naravno.
Drago mi je da te otac nije video ovako.
Zašto tako kažeš?
Ti znaš da se to njemu ne bi svidelo.
Kako ti to znaš?
Mislla sam da si drugačija, ali pogrešila sam.
Da, ali on je muškarac.
On je bio tako sretan što ima sina.
Svima je to odmah rekao.
Hvala bogu, što te on nikad nije video ovakvu.
-To bi ga povredilo. -Ne govori to.
Možda bi on želeo samo da ja budem sretna.
Muškarci ne razmišljaju tako.
-Da li me je on voleo? -Jeste.
Da li ja vređam tvoja osećanja?
Jebo te, smrz'o sam se!
-Ti ćeš spavati ovde. U redu? -A ti?
Ja spavam gore.
-A Mihail? -Ovde.
-Misliš, nećemo zajedno? -Ne ovde, Djamel.
Mogli bi da spojimo krevete.
Ne.
-Zašto ne? -Pogodi.
-Ona neće čuti ništa. -Da, hoće.
Čekaj, nisam prešao 200 km da spavam sam.
Preživećeš, to je samo nekoliko dana.
Djamel, ne brini.
Dobro, pokaži mi gde treba da bacim kuglu.
Dobro.
Hajde, Stella!
-Treba li da bacim jako? -Hajde, šampione!
Pokreni malo zlob. Prebaci u veći prenos.
Odlično.
Dobro, ali ne dovoljno daleko.
Ja sam devojka, ja sam slaba! Kugla je teška!
Predaleko!
Pokušajte ponovo, gospođo.
Dobro, ona je spremna.
Ona nije razumela.
Opet sam ja na redu? Šta je s njom?
-Svako ima svoju ulogu. -Dobro.
-Jedna osoba poentira, kao vi. -Razumem.
-Osoba u sredini baca i poentira. -Shvatam.
Srednji baca i poentira.
-Dobro, hvala. -Pokušaj da baciš pravo.
Hvala, šećeru.
Sad ona baca! Evo je.
Uspela si!
Moussa, ovde je Natasha.
Da, dobila sam poruku. Gde stanuješ?
Dobro. Za pola sata. Toliko treba da stignem tamo.
Dobro.
-Dobro veče. Ovuda. -Hvala.
-Mogu li da ti pridržim kaput? -Ne, zadržaću ga.
Još mi je malo zima, hvala.
-Da li bi htela nešto da popiješ? -Naravno, dobro bi mi došla čaša vode.
-Ništa jače? -Samo čašu vode, hvala.
Hvala.
Ne!
On je pobedio.
Ovo je ludo!
Leva napada u drugoj fazi!
Da li si dobro?
Ne, nisam.
Šta je?
Mogu li da pomognem?
-Ne, ne možeš. -Zašto ne mogu?
Zato...
Umorna sam, Djamel.
-Umorna, razumeš? -Ne.
Tako je, umorna sam.
Da li me voliš?
Naravno da te volim.
Mislim, osim moga tela, da li me voliš?
Naravno da te volim. Ti to znaš.
Zašto me onda nisi pitao da prestanem?
Ko je na to slici?
Ja volim moju majku. Ona je lepa.
Znaš, nedostaju mi. Moji roditelji.
-Nedostaju mu. -Nedostaju. Nedostaju mi.
-"Miss"? -Nedostaju.
Oh, nedostaju mu njegovi roditelji.
Ali ti imaš nas.
Hoćeš da te pitam o tvom životu?
O mom životu? Ne, zašto?
-Da li se ljutiš na mene? -Zašto da se ljutim na tebe?
Što...
-Sve ove godine, nikad nisam... -Stoj mirno!
Izvini.
Znaš, ako nisam zvala...
to je bilo zato što sam mislila da je tako bolje.
Da ti...
Da je tako bolje.
Da ti ne bi htela da znaš.
Bilo je teško sve ove godine...
bez tvog oca, bez Caroline.
A ti si bila u Parizu.
Bilo je teško svima.
-Da. -Nagni glavu unazad.
Ali ti imaš ceo život pred tobom.
-Dobar dan. -Dobar dan.
Mogu li da pomognem?
Zdravo, Nikola.
Smirite se, doći ću odmah.
-Ne prepoznaješ me? -Ne.
Pogledaj me dobro.
Nemam pojma.
Ja sam, Pierre. Pierre Caumon.
Bilo je davno. Pre koliko godina?
-Petnaest, šesnaest godina? -Sedamnaest.
Otišla sam kad mi je bilo 15. Saberi.
Zašto si se vratila?
Morala sam, zbog moje porodice.
-Nisam mislila da ćeš biti ovde. -Da, znam.
Otišao sam neko vremee, proveo pet godina u Briselu.
Onda sam se vratio. Morao sam.
Dobro mi je. Sad imam decu.
Kako se zovu?
-Pierre i Daniel. -Pierre?
Smešno.
Milo mi je da si došao.
-Stvarno tako misliš? -Da, sretan sam što te vidim.
Hvala.
Čudno je, ali nisi se promenila.
-Još uvek ličiš na sebe. -Još uvek sam ovo ja.
Trebaće malo navikavanja.
Da li živiš s nekim?
-Da li njemu smeta? -Ne.
-Da li ga voliš? -Naravno, zašto?
Bez razloga.
Zar si msilio da ću te voleti zauvek, Nikola?
Nauči me...
da boksujem i sve.
-Boks, ti i ja. -Dobro.
-Nežno. -Dobro.
Ovo je...
Dobro, probaj ti. Važi?
-Jedan... -Napred.
Jedan. Oh, da! Dobro! Sagni se.
-"Sagni"? -Da. Gore.
Da, sagni se.
Ciljaj gore, ne ovamo. Jedan, dva, tri.
Da, ne, ne smeš da okrećeš glavu. To je jako važno.
Ovako?
Oh, da, dobro. Vrlo dobro.
-Ja se povlačim. -Hajde. Bang!
On je... 63 kila, Djamel!
Ovo je Mihail Gorbačev, 120 kila.
-To nije dobro, čak se ne poklapaju. -Dobro, opleti.
-Dobro, sagni se. -Sagni se.
-Da. -Vidi, hu?
Nežno. Nežno.
Idemo. Nežno! Mihail.
Sad ti. Da, dobro.
Hajde. Jedan... Idemo ponovo.
Ovo boli!
Dođi ovamo, ti.
Gubi se.
On bolje izleda od mene.
-Ne govori to. -To si ti rekla.
-Nisam. -Jesi.
Rekla sam da ste obojica lepi.
-Pa šta ti misliš? -O čemu?
Ne znam. Ti, ja, on.
-Nas troje, zajedno. -Moglo bi biti lepo.
Šta nije u redu?
Ništa.
Hajde, ustani.
Hajde. Hajde.
Mora da si pojeo nešto loše.
Zbog hrane je ovo.
Možda.
A možda i nije.
Možda nije.
Da li sam ti pokazao moje ožiljke?
Da li si video ovaj?
Vidiš li, ovo je nesreća.
Istina.
Ozbiljno.
-Vidi. -Vidim.
Ožiljak.
Scar. Scar.
-Scar? -Scar, na engleskom.
Ovo je...Ja sam...
1, 2, 3, 4, 5, 6...
1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11 ... Dva i deset.
Dva i deset.
Dvanaest godina. Ja, bio sam mali.
Ja, mali, mali.
Moped.
"Dvanaest godina" na engleskom je "two and ten," da?
Dva i deset.
-Kako se kaže "godine"? -Honey.
Da, honey. Two and ten honey.
-Ne, 12 godina. -Mislim, to je prvi broj.
Ne, mislim, prvi put. Prvi put. Ja na mopedu.
Kaži mobylette?
-Bicikl. -Da, dva točka.
S mojim prijateljem.
Nesreća, kažeš?
Zbog ovog, ovo je vena.
Vena. Krv. Sama.
Bila je krv svuda. Svuda.
Bio sam u šorcu.
Ja sam u šorcu.
Majica.
Kaži? Majica. Majica.
Majica. Majica.
Kao u odbojci. Kaži? Majica. Fudbal.
-Igraš fudbal. -T-shirt.
T-shirt, yes. T-shirt prekrivena.
Krv svuda. Baš kao moj pulover.
Ista boja, krv, the T-shirt, pulover i ja.
Zašto ste vi momci napustili zabavu?
Mihail je hteo Mislim da to nije bilo za njega.
Šta je on rekao?
Ništa.
-Hteo ja da ide. -Mislim, posle.
Pričali smo o masi stvari.
Da li znaš da je on bio vojnik?
On je bio vojnik.
Da li ste se jebali posle?
-Zašto tako govoriš? -Oh, hajde.
-Da li je ostalo tople vode? -Da.
-Ovde nema grejanja? -Ne, ne radi. Pokvareno je.
-Probem sa strujom. -Ovde je ledeno.
Danas, da.
Juče je bilo toplije.
Pazite, vruće je.
Napuni čaše.
Olga, kutlaču.
-Izgleda dobro. -Gde je meso?
Ja nisam gladan.
Danas nema mesa za gazdu.
Da li svi rade na drugoj zgradi?
Alo?
Ko je to? Odgovori!
Šta hoćeš?
Ko zove?
Šta je ovo?
Alo? Čujete me.
Mihail?
Miša.
Sigurna sam da si to ti.
Molim te, znam da si to ti, reci nešto. Ko je to? Šta se dešava?
Mama, ja sam.
-Alo? -Mišenjka. Miša.
-Ne plači, mama. -Hvala bogu, živ si!
-Mišenjka, gde si? -Ne plači, mama. Dobro?
Nemoj nikom da kažeš, mama. Čak ni tati.
Dopbro, neću. Mi smo tako umorni.
Tvoj tata i ja stalno mislimo na tebe.
Da li je sve u redu?
Ne plači, mama. Ja te volim.
Dobro sam, mama.
Zašto si toliko čekao da nas pozoveš?
Daleko sam. Izvini.
-Ti imaš devojku, zar ne? -Da.
Mala Samia?
Još uvek si sa Samiom? Evo. Ona još uvek živi u soliteru?
Radimo najbolje što možemo.
-Vodiš je u bioskop? -Da.
-Znaš, mama je pitala za tebe. -Stvarno?
Htela je da stanem pored kuće. Htela je da stanem pored.
Zadrži to. Ne znam odakle ti ovaj novac.
Ti misliš da sam se ja primio na priču o tvom poslu?
Ako lažeš, neću ništa da imam sa tobom.
Da li me razumeš?
Nesporazum između mame i mene nema ništa sa tobom.
Znam. Zašto me onda lažeš?
Izvini.
Imaš sede dlake svuda.
To je lepo.
Da li imaš decu?
Moraš da ideš. Moja žena će uskoro doći kući.
Hoćeš li da se vidimo ponovo?
Ne bi trebalo da steknem loše navike.
Uđi, ako si zainteresovan.
Uzmi.
Hajde.
Rekla sam ti. Izgledam grozno u ovom.
Obuci to.
Hajde.
Neću.
Molim te.
Ne budi toliko zvaničan.
Izgledam užasno.
A sad pričaj muškim glasom.
-Muškim glasom? -Da.
Ovo je moj pravi glas.
Ne, imaš ti još jedan.
Dobro veče.
Gledao sam te, stvarno si lepa.
Hvala, to je slatko.
-Dolaziš ovde često? -Da, a ti?
Prvi put. Obićno idem kod 'Kat'.
Ustvari, hoću nešto da te pitam.
Kaži.
Ja bih voleo...
Da me jebeš, je li to?
Ne baš.
Onaj momak u braon kaputu.
Treba to da radim s njim.
-Idi i pričaj s njim. -Ne, to je tvoj posao.
Bolje požuri, on odlazi.
Dja, ja sam.
Treba mi stan. Možemo li da podelimo?
Ne, mušterija. Dobro, i meni, takođe.
Radije bih ti da platite sad, onda je sređeno.
Hvala.
Idi napred.
Ne brini.
Sisaj mu kurac.
Bez ljubljenja. Nastavi.
Ne tako. Brže.
Ovako.
Sad je jebi.
Ti, na sve četiri.
Hajde, hajde, ne plaši se.
Ona je navikla na to.
Drkaj joj.
Polako, nemoj da svršiš brzo.
Sad.
Dominique?
Šta da radim s ovima?
Baci sve to. Neću ništa da zadržim.
Da li si to ti?
Za mene.
Ne igraj se vratima, Luka. Ostavi ih na miru. Ostavi.
Smetaš ljudima, prekini.
Preveo Mita